Det romerska imperiet sträckte sig från Afrikas öken till Kaspiska havet-
-men dess front längst bort var norra England.
Där stötte romarna på motstånd som bestod av Pikter.
Med landskapet som övertag fick de ett slut på romarnas invasion.
Dödläget varade i nästan 20 år.
Nu hade Rom fått order om att få ett slut på det hela...
Svensk text: Incubator
Text hämtad från www.Undertexter.se
CENTURION
Jag heter Quintus Dias. Jag är en romersk soldat.
Det här är varken början eller slutet av min berättelse.
TVÅ VECKOR TIDIGARE
INCH-TUTH-IL DEN NORRA GARNISONEN VID FRONTEN
Två år vid fronten. Ingen vill skåda det här stället.
Allting här vill se oss döda.
Centurion Dias, det är för kallt för att hålla vakt.
Det är inte min vakt. Jag undrar bara vad som finns där ute.
Patrullen återvänder vid gryningen. Du borde försöka att få lite sömn.
Ju längre vi stannar, desto mer får vi uthärda-
-och nordanvinden gör inte saker bättre.
Medan vi förlorar män av kylan skickar Piktkungen Gorlacon-
-sin krigarskara för att anfalla fronten.
Det är väldigt kyligt ikväll.
För att besegra en fiende måste man känna honom bättre än sig själv.
Jag känner den här fienden. De litar på sin styrka och vill inte visa sig.
Istället låter de oss lida, gömmer sig i skuggorna likt djur-
-slår till hårt och snabbt för att sen gömma sig igen...
Vid gryningen räknar vi förlusterna och begraver våra döda.
Det här är ett nytt krig... Ett krig utan ära, utan slut.
Kom igen!
Rid till Agricola, Marcus!
Porten! Sätt fart!
Skynda dig!
- Gratus. - Rädda dig själv.
Dra åt helvete!
Vi borde döda allihop.
Den här kan bli användbar. Han får följa med oss.
Virilus!
YORK DEN NIONDE LEGIONENS GARNISON
Så ska det se ut!
En gång till!
Det räcker! - Du gjorde bra ifrån dig, nu ska du dricka med mig.
Mer öl, Septus.
- En gång till, Virilus. - Du är ett fyllo. Ett fult sådant.
Och inte så smart.
- Räcker det inte med tio gånger? - En gång till!
Okej, en gång till!
Du dömer, Septus Och håll koll.
Kom igen!
En förlorare.
- Septus? - Väntar du på en order?
Ge dem vad de tål!
Det gör en man nykter fort!
När ska folk fatta att de inte ska bråka med de Nionde?
Du ska inte dricka med legionens män.
De glömmer, min vän. Jag är medlem i legionen.
- Har du slagits, soldat? - Det är mitt jobb.
Jag har ett meddelande till er general.
Visa mig var han är annars ska jag få dig piskad.
Jag är personligt sändebud för guvernör Agricola.
Hoppa ner från hästen och ge mig meddelandet innan du blir piskad!
Jag skulle gärna piska honom.
Vilan är över. Agricola mobiliserar de Nionde. Vi ska ut i krig.
Meddela legaten att förbereda männen.
- Ursäkta, general... - Återvänd till Agricola genast.
- Hälsa att vi ger oss av om en timma. - Ja, general.
Oäkting!
- Dags att dö, romare. - Aeron.
Gorlacon. Han var en bonde till hans fru mördades.
Då valde han svärdet framför plogen.
Han ändrade hur Pikterna stred. Det fungerade.
Han visade upp helt nya sidor, så de krönte honom till konung.
Jag tänker inte underkasta mig!
Vad vill Agricola med mitt folk?
- När skickar han sina arméer norrut? - Jag tänker inte underkasta mig!
Lär känna din fiende, min son.
- Du kommer att få lida! - Du först, centurion.
CARLISLE HUVUDKVARTERET FÖR ENGLANDS GUVERNÖR
Jag bryr mig inte om hur du gör det men utrota dem.
Och för hit Gorlacon i kedjor.
Du är politikern, jag är blott en enkel soldat.
Men du trånar efter Rom.
Jag skulle göra allt för Rom. Det här är ambitionernas kyrkogård.
Och män... Jag tänker inte offra mina för att bli brickor i ditt spel.
Jag förstår. Korten på bordet, general.
Erövringen av England är ett hopplöst fall.
Ett djärvt anfall kan ändra på det. Med Nionde legionen kan vi förgöra dem.
Du och dina män kan dra er tillbaka i hälsa och med heder.
- Mina män har tillräckligt med heder. - För att inte lyda en order?
För att döda ormen, måste man skära av huvudet. Jag måste hitta Gorlacon.
Jag har en speciell person i åtanke för det.
General Virilus, möt Etain, min skickliga spårare.
Hon kan inte prata men kan jaga vad som helst i vilken terräng som helst.
Jag ber om ursäkt för teatern, men jag ville att du skulle förstå:
Slavar kostar ingenting. Tillit är ovärderligt.
- Ska jag slåss mot henne eller...? - Hon är stum, inte döv!
- Jag har mina egna spårare. - Hon vet hur Pikterna fungerar.
Hon kan visa dig vägen till bergen.
- Varför sitter hon där? - Hon har stirrat på dig hela kvällen.
- Kom då... - Hon kan inte prata din döva jävel.
- Hon har ingen tunga, din dåre. - Jag skulle hålla mig borta.
Ingen tunga? Perfekt. Då har hon mer plats för den här...
Det är nog piktiska för "dra åt helvete".
Hon måste vara en bra spårare om hon kan hitta din kuk.
Jag får nog ta byrackan.
- Rapportera. - Tre Pikter och en annan, en fånge.
Han kan vara en romare.
Ta med kolonnen, centurion Remus!
Håll dig nere!
Han säger inte ett ord. Vi kan inte ta fångar på resande fot.
- Krona eller klave? - Krona.
Jag vann. - Jag är ledsen. Order är order.
- Jag tackar gudarna att ni hittade mig. - Tacka inte gudarna. Det är hon.
Etain, vår Piktspårare. Hon hittade dig.
- Vad heter du, soldat? - Quintus Dias.
Andre befälhavare. Vi håller fronten vid Inch-tuth-il.
Jag är ledsen att vi inte kom tidigare.
Är det ni som ska byta av oss?
Jag är Titus Flavius Virilus, befälhavare för Nionde legionen. Vi söker bråk.
Då ska ni få det.
- General. - Centurion Dias.
Nu ser du ut som en romare. Hur känner du dig?
Alla sår läker med tiden.
Ibland finns det ärr som man inte kan skåda med blotta ögat.
Du rymde från Gorlacon...
...men jag måste be dig att följa med oss till lejonkulan igen.
Det är bäst att ge sig in i striden.
- Du talar som en sann soldat. - Gladiator. Min far var Scipio Dias.
Jag såg när han förtjänade sin frihet. Han var magnifik.
Han lärde mig att slåss, att välja mina strider.
Följ med och träffa männen.
Septus. Ge honom nåt att dricka. Han förtjänar det.
Gör oss sällskap vid brasan. Varsågod och drick.
Imorgon rider du vid min sida.
Du kanske kan lära mig nåt om Pikternas gästfrihet.
Jag ska gå min runda, Septus.
- God kväll, general. - Jag fattar inte vad Pikterna säger.
Jag har aldrig sett generalen sån här.
Vid träning är han vår lärare, vid högtiden är han vår fader-
-och här är han vår broder.
I strid är han vår Gud.
- Var läste du det? - Det stod på skithusets vägg.
- Han skrev det nog själv. - Han är en dumdristig skitstövel.
Jag skulle dö för honom utan att tveka.
Det är en fälla! Formera er!
Snabba er! Kom igen! - Dismount! Bak med hästarna!
Snabbt!
Var redo. Sköldar!
Håll utkik!
Ni måste hålla linjen vad som än kommer ut ur dimman.
Hälsa Remus att dra tillbaka kolonnen.
- Gör plats! - Fortsätt att hålla utkik!
Gör er redo!
Håll utkik.
Håll linjen!
Var beredda!
- Quintus. - Bothos.
- Du klarade dig. - Ja, den här mannen räddade mitt liv.
- Generalen? - Nej. Vi måste röra oss.
- Klarar du det? - Ja.
Kom så går vi.
När marken under dig är fylld med blod, spya, piss-
-och dina vänners inälvor...
Är det lätt att vända sig till gudarna för frälsning.
Men det är soldaterna som strider och det är även de som dör-
-och gudarna behöver inget göra.
- Tacka gudarna för att vissa överlevde. - Är du enda överlevande?
- Macros, andra kohorten. - Leonidas, spejare och peltast.
- Är det bara vi som är kvar? - Vi blev lurade. Dags att återvända hem.
Vi måste hitta generalens kropp.
Han lever fortfarande. De förde iväg honom i kedjor.
- Norrut. - Då är det dit vi ska.
Patruller letar efter överlevande.
- Vi kan lika gärna ta livet av oss. - Är generalen vid liv, är det vår plikt.
- Var kom du ifrån? - Från köket.
Bra jobbat, soldat.
Jag heter Tarak. Jag är ingen soldat, jag är kock.
Inte längre. Ta vad ni kan, mat, vapen...
Gör er av med rustningen. Vi måste röra oss lätt.
- Fan! Han är verkligen snabb. - Han sprang maraton innan det här.
- Hur vet du det? - Vi gör maten, vi vet allt.
Ta skydd.
Jag visste att vi inte skulle lita på den hyndan.
Jag vet vart de har fört generalen. Rör på er!
- Den här vägen. Grottan. - Klättra uppför berget!
Här, lite mat.
Nej! Flugsvamp. Du kan dö direkt.
För ett otränat öga liknar de svamparna de här, som är utsökta.
Tack.
- Tarak. Det är assyriskt, va? - Ja.
- Men det är inte mitt riktiga namn. - Vad heter du på riktigt?
Du kan nog inte uttala det. Det kommer från Hindu Kush där jag föddes.
Leonidas, va? Kom närmare brasan.
- Var kommer du ifrån, Bothos? - Armén. Det är allt jag känner till.
De plockade upp mig från gatan, tränade mig och sa att jag kunde förbättra mig.
Säg mig, Bothos. Känner du dig bättre eller sämre?
Macros?
Jag flydde från Numidia.
Jag stannade i Grekland. Där sprang jag som sport. Nu springer jag för mitt liv.
Alla är långt hemifrån.
- Det här skulle vara min sista resa. - Det kan det fortfarande vara.
Jag hade kollat in ett ställe i Toscana, där solen värmer huden.
Brick... Vad är det för namn?
En förkortning för Ubrickulius.
Din mor måste ha varit...vis.
Hon var en komiker.
Då kallar vi dig "Brick".
Se till att vila lite. Jag tar första vakten.
- Var är mina män? - Med dina gudar.
Förrädare!
Hon skulle svara dig men kan inte prata. Vet du varför?
Hon var blott ett barn när hon kom till oss.
Hennes by förstördes som straff för att de vägrade att lyda order.
För att statuera ett exempel, brände de ut hennes fars ögon.
De våldtog hennes mor tills hon bad om att få dö.
Etain tvingades att titta på... innan hon också våldtogs.
Till slut skar de ut tungan så att hon inte kan prata illa om det Romerska imperiet.
Hon flydde norrut och sökte skydd hos oss. Nu är hon en av oss.
Sen skickade vi tillbaka henne för att visa lojalitet och ge dig till oss.
Armén är fortfarande utspridd. Vi går in när det är mörkt.
Kom.
Kom igen!
Brick, Bothos, följ mig. - Resten av er får kolla omgivningen.
General.
- Legionen? - Det är bara jag och några få kvar.
Helvete också.
Fan.
- Kom igen! - Lämna mig.
Håll tyst.
Vi behöver en yxa. Vi tänker inte överge dig.
Du bestämmer över legionen nu. Ge er av.
Vi måste ge oss av.
Ge er av, nu!
Få hem männen.
Det är för de Nionde.
Var är Thax?
Jag tog hand om ett litet problem. Jag har generalens hjälm. Var är han?
Vi kunde inte befria honom. Kom igen.
Gick vi hela vägen förgäves!
Helvete.
Ser du vad du har ställt till med?
Innan du dör, ska du veta att männen som gjorde det här kommer att få sota.
Få det överstökat då.
Din romerska vän borde vetat att kallt järn inte böjer sig. Det går sönder.
Vad väntar ni på? Är ni rädda? Är ingen tillräckligt modig?
Låt oss se vad du har att komma med... varghona.
Kom igen!
Kom igen. Vi måste fortsätta. Vi måste göra det svårt för dem.
- Vi fortsätter...norrut. - Är inte våra styrkor söderut?
De kommer att leta efter oss där. Vi kan inte springa ifrån dem-
-så vi måste lura dem.
Vi går norrut, skakar av oss dem, vänder tillbaka, sen väster och söder.
Det kan ta flera dagar eller veckor.
Men vi är bakom fiendens linje, det är vår enda chans att komma hem.
Kom igen!
Då behöver du den här, centurion.
Du är min vrede. Skicka deras kroppar till Helvetet och ge mig huvudena.
Pikterna ger sig aldrig.
De kan springa i timmar, rida i dagar. De äter eller sover knappt.
Etain, som vargen, har lärt sig att jaga sen hon var liten.
Hon kan läsa av terrängen och närma sig för att dräpa.
Nu jagar hon romare. Nu är vi bytet.
Fortsätt framåt!
Stanna!
- Vi måste fortsätta, Leo! - Jag kan inte, jag fryser för mycket.
- Sök upp ett skydd, Brick. - Det räcker. Hjälp mig.
Han sinkar oss. Säg ordet och jag tar hand om det.
Vi lever förenade eller dör särade...
Du kan följa med hela vägen om du vill, men första chansen jag får så drar jag.
Det är din begravning.
När de målar sina ansikten med blå färg...
...är det mer än dekoration. Det är en helig ceremoni.
För Pikterna betyder det att de snarare dör än misslyckas...
...det betyder att det inte finns nån återvändo.
Det här är de bästa männen jag skådat.
Är jag värdig att visa dem vägen?
Min far lärde mig att plikt och heder betyder mest av allt...
...en man som inte håller sitt ord är inte bättre än ett odjur.
Jag gav mitt ord till en general, att få hem hans soldater.
Det är mitt uppdrag. Det är min plikt.
Inte illa för en grek. Kom igen.
Drick medan det är varmt.
- Vad är det? - Magen. Mossan är nästan smält.
Prova, det är gott.
Quintus. De måste ha hört honom långt härifrån.
Vad är det?
Rör på er!
Kom igen!
Den här vägen!
- Kom igen! - Upp med er!
De kommer!
- De närmar sig. - Kom igen! Upp med er!
Kom igen. Jag får din hand!
Nej!
Fan också!
- Vi måste hoppa. - Är du från vettet?
- Jag klarar det inte! - Jo, det gör du!
Du klarar det!
Nej! Tarak!
Gick det bra? Kom upp.
- Ta tag i honom. - Jag har honom.
- Var är Tarak? - Jag förlorade honom.
Thax, Macros?
Kom så går vi upp ur vattnet.
Kom igen.
Ta av dig vapenrocken, den saktar ner oss.
- Fan. Kan du gå? - Ja.
Då kan du springa också.
- De följde efter oss nerströms. - Såja... Fortsätt.
- Helvete! Hon är oss på spåren. - Jävla häxa. Hur lyckas hon?
Det är inte magi, hon är en spårare. Men vi har medvind.
- De slår läger på andra sidan dalen. - De bryr sig inte om vi vet var de är.
Hon kommer inte att förvänta sig...oss. - Bothos, vaka över Leo.
- Vad ska du göra? - Jag ska jämna ut oddsen.
Quintus!
Var är hon?
Varför jagar ni oss?
En av era män dödade kungens son. Gorlacon vill ha era huvuden på ett fat.
- Döda honom! - Dina vänner är redan döda.
Nej!
Låt honom blöda.
De högg av hans huvud.
- Bothos! - De hade samma idé som dig.
De försvarar varken sina liv eller sitt land längre.
De har svurit att hämnas.
Och de kommer inte att vila...
...förrän vi ber dem...om att dö.
Är du redo att be för ditt liv?
- Jag är slut. Det är hopplöst. - Hopplöst?
Det skriver de sånger och dikter om.
Blir du en legend får du rulla runt i sänghalmen.
- Vad ska jag göra? - Fortsätt medan mörkret skyddar oss.
Gudarna har övergett oss. Vi får klara oss själva nu.
Macros.
Jag kan inte fortsätta.
På det här sättet kommer en av oss att klara sig. Gråt inte, Macros.
- Det går snabbare om du inte gråter. - Lämna mig inte! Thax!
Kom igen!
- Här kan vi nog ta igen oss. - Vi behöver mat och vila.
Var är vi nu?
- Jag hämtar vatten. Var redo. - Ja.
Det är ingen fara.
- Vi vill inte skada dig. - Vem är du? Vad gör du här?
Gå tillbaka in, Brick!
- Då ska jag inte störa. - Jag har inget av värde!
Vi är inga tjuvar, vi är soldater. Vi behöver mat och skydd.
Och vi har en skadad man... Han behöver hjälp.
Vi vill bara hem.
Här, ta det.
Jag vill inget illa.
Jag heter Quintus Dias.
Arianne.
- Du pratar mitt språk. - Och du mitt.
Är du medlem i garnisonen? Jag trodde inte att ni kom hit.
- Vad för garnison? - Två dagars resa härifrån.
- Kommer de hit? - Varför tror du att jag kan ditt språk?
Jag gör vad jag kan för att avskräcka dem. De tror att jag är en svartkonstnär...
...så de låter mig vara. Det brukar fungera på de andra.
- Varför inte på dig? - Vi är för trötta för att vara rädda.
Vi var 3000 man förut och nu är vi bara tre kvar. Här.
Lägg ner kniven, Brick.
Bothos, det finns en romersk garnison två dagar härifrån.
Det måste vara de som vaktar vid Mentieth.
Låt mig titta till er vän.
- Vad gör hon, Quintus? - Hon är Pikt och kvinna...
Det är skäl nog att inte lita på henne!
Det stoppar blödningen.
Flugsvamp?
Det luktar gott.
Hur är det med benet?
- Svamparna, Quintus. - Hon försöker att förgifta oss.
Varför läka dig och sen döda dig?
Flugsvamp har vita gälar. Det lönar sig att känna till svampar.
Det var gott.
Det var riktigt gott.
- Det är utsökt. - Verkligen.
- Dina män är väldigt nervösa. - Det borde de vara.
- En demon följer efter oss. - En demon?
Hon kallas Etain. Vet du vem det är?
Om Etain jagar er kunde ni lika gärna vara döda.
- Det var ju betryggande. - Hennes själ är ett tomt kärl...
...bara romerskt blod kan fylla det.
- Var är Arianne? - Hon skulle hämta frukost.
Är allt bra?
Är det till bete?
Där jag kommer ifrån är det oförskämt att störa en man som kissar.
Där jag kommer ifrån är det snällt att varna om man kissar på sin frukost.
Du har en bra poäng där.
Det måste ha varit en storm igår.
Kom igen!
- Problem. - Vi drar härifrån. - Bothos.
Det är för sent för det.
Göm er i spannmålsförrådet och var knäpptysta.
- Vi letar efter romare, häxa. - Jag har inte sett nån.
Titta efter om ni måste. Men lämna inte stanken efter er.
Vad är det, Etain? Har du fått tunghäfta?
Nej, Etain! Hennes död blir en förbannelse.
Vi utsätter dig för fara. Vi ger oss av.
Gör ni det kommer hon att flå er innan skymningen.
Stanna tills imorgon så klarar din vän av att resa.
- Det här är ditt folk. - Det är de inte alls.
Inte sen Gorlacon anklagade mig för häxkonst och gav mig det här...
...för att markera mig som utstött och förvisade mig att leva här ute, ensam.
Vad har ödet sparat åt oss...
...för att hitta en fristad i fiendernas hem?
Är hon en ängel...eller Djävulen?
- Grönt. - Okej. Gå och lägg dig.
Jag är en grälsjuk gammal soldat... men jag erkänner när jag har fel.
Jag är ledsen att jag missbedömde dig.
Nu sa jag det.
- Det börjar att bli kallt. - Tack så mycket.
Du välkomnade oss och vi fick värma oss...
...och du riskerade ditt liv. Varför då?
Jag väljer vem jag vill visa lojalitet.
Här är lite mat till resan.
Tack.
Lycka till, romare.
Lycka till, häxa.
- Upp med dig, Bothos. - Mitt ben!
Ser du röken? Varm mat och torra sängar. Kom igen.
Agricola har dragit sig tillbaka.
Kejsare Hadrian har gett order om att forma en ny försvarslinje i söder.
- Ge upp marken vi slogs för. - Var hamnar vi då?
Hur lyckas hon?
Jag vet inte hur det är med er, men jag är trött på att fly.
- Det var allt jag hittade. - Se till att träffa med dem.
- För Virilus. - För de Nionde.
De kommer från sidan, Bothos. Västra muren!
Brick!
Kom igen!
- Hur långt är det kvar tror du? - En dag med häst eller två.
- Det räcker, Thax. - Herrejävlar...
Jag trodde att ni var Pikter.
Vi trodde att du var död.
Var är Macros?
Vargar dödade honom.
Är det här allt? Är det bara vi kvar?
Tre av oss klarade sig i alla fall.
- Vi är inte hemma än. - Va? Vi borde vara framme nu.
Agricola har gett sina order om att marschera härifrån.
Har Rom äntligen gett upp det här skitlandet?
- Jag är inte direkt ledsen. - Då stred vi i onödan.
- Vad hände med pojken, Thax? - Jag vet inte vad du pratar om.
Är det här Hadrians plan? En mur?
- Vem bryr sig? Vi klarade det. Kom! - Vänta!
- Lugna dig, centurion. - Vad sysslar du med?
Jag ser bara till att vi förstår varandra.
Många män dog på grund dig, och du ska få stå till svars.
Hur visste jag att du skulle känna så?
Bothos!
Den här rapporten bekräftar våra rädslor.
Du har gjort ditt i kriget och förtjänar Roms tacksamhet.
Den här mannen visar dig till min bostad, där ska du få nåt att äta.
Vi kan inte återvända till Rom med skam.
Det är bättre att legionens öde förblir hemligt än att sanningen kommer fram.
Kommer sanningen fram, kommer varje nation att göra uppror mot oss.
- Det är för riskabelt. - Är vi överens då?
Nionde legionen kommer inte längre att existera.
Ja.
Jag hoppas att du gillar maten.
Jag tog med lite vin.
Det är det minsta vi kan göra för en av Roms hjältar.
Hedrar Rom sina hjältar så här?
- Vill du begrava mig med sanningen? - Du utgör för stor risk.
- Vart ska du ta vägen? - Dit jag hör hemma.
Nej!
Mitt liv verkar vara i dina händer igen, häxa.
Jag heter Quintus Dias. Jag är en flykting från Rom...
...och det här är varken början eller slutet av min berättelse.
Svensk text: Incubator
Text hämtad från www.Undertexter.se